0616:1 L` Escriveta (í) (ficha no.: 3648)
Versión de Sora (ay. Sora, p.j. Vic, comc. Osona, Barcelona, auton. Catalunya, España). Recitada por Neus Arenys (59a). Recogida por Salvador Rebés y Isabel Ruiz, 10/04/1982 (Colec.: Rebés - Ruiz). Publicada en Rebés 1994, De Balada y Lírica, 2. 3er Coloquio internacional del romancero, nº 5, p. 94. 076 hemist. Música registrada. |
Petiteta l` han casada que amb treball se sap vestir, | |
2 | son marit se`n va a la guerra per deixar-la engrandir. |
I al cap de los siete años, quan el seu marit torní, | |
4 | se`n va anar a casa la tia: --Escriveta, baixa a obrir! |
--Com pot baixar a obrir, l` Escriva, si no és enlloc per aquí? | |
6 | El rei moro se l`ha enduda set legües més lluny d`aquí. |
--Baixeu-me`n aquella capa i l`espaseta d` or fi; | |
8 | passaré d` en porta en porta com un pobre pelegrí.-- |
La segona porta que entra, ja la `n veu dalt del jardí, | |
10 | soleta, que es pentinava amb una pinteta d`or fi. |
--Me`n vols fer caritat, Escriva, a un pobre pelegrí? | |
12 | --Avui no pot ser, lo pobre, torneu demà al dematí, |
que anit es faran les bodes del rei moro i de mi, | |
14 | i demà en seré mestressa del bon pa i del bon vi.-- |
Sentint aquestes paraules, el rei moro ho va sentir: | |
16 | --Amb qui parlaves, Escriva, qui hi havia per aquí? |
--Aquí n`hi havia un pobre, un pobret de Jesucrist. | |
18 | --Fes-li caritat, Escriva, per l`amor de Jesucrist.-- |
Ja li`n para taula blanca amb el bon pa i amb el bon vi; | |
20 | mentres el pobre menjava, l` Escriveta en fa un sospir. |
--De què en sospires, Escriva, de què en sospires així? | |
22 | --Ai, del comte, lo bon comte, que tu n`ets el meu marit! |
--Te`n volguessis venir, Escriva, te`n volguessis venir amb mi? | |
24 | --Torna d`aquí dugues hores, que el rei moro serà adormit. |
Tu t`aniràs a la quadra i a triar el millor rossí, | |
26 | jo me n`entraré al quarto i a mudar-me`n el vestit.-- |
l, de diners, en va prendre mentres el cor li va dir, | |
28 | i en caminaren set legües que paraula no es van dir, |
i al cap de les set legües, l` Escriveta en fa un sospir: | |
30 | --Ai, ai, pobrets de nosaltres, que el rei moro es aquí! |
Quan se n`entraren a l`aigua, l`aigua se`ls hi va partir, | |
32 | i a la banda del rei moro l`aigua hi va engruixudir |
i a la part de l` Escriveta l`aigua hi va disminuir. | |
34 | --Com te la`n portes, l` Escriva, ai, traîdor del pelegrí? |
Set anys te l`he mantinguda del bon pa i del bon vi, | |
36 | set anys te l`he vestideta, vestideta d`or més fi. |
Molt me`n reca l` Escriveta, també me`n reca el rossí | |
38 | i més lo que porta a la falda, que és tot cosa d`or més fi. |
Nota: tras los versos pares se canta el estribillo I adéu-siau, Escriveta, / i Escriveta, vols venir? |
0616:3 L` Escriveta (í) (ficha no.: 4507)
Versión de Les Masies de Voltregà (ay. Les Masies de Voltregà, p.j. Vic, Barcelona, auton. Catalunya, España). Recitada por Maria Cases i Roma. Recogida por Jaume Aiats, Ignasi Roviró, y Xavier Roviró, 29/08/1989 (Archivo: GRFO; Colec.: Arxiu GRFO; cinta: 581-A). Publicada en Verdaguer - Rebés/GRFO 2002, nº 9-A, p. 31 y GRFO CT 2002, corte 3. 044 hemist. Música registrada. |
Petiteta l`han casada la filla del mallorquí, | |
2 | de tan petita que n`era no se`n sap calcar i vestir. |
Son marit se`n va a la guerra per deixar la`n engrandir. | |
4 | Al cap dels set anys que hi era, a sa casa s`entorní. |
Dóna dos pies a la porta: --Escriva, baixa`m a obrir!-- | |
6 | Sa mare tota plorosa la porta li baixà a obrir. |
--¿Que no e·hi ha l`Escriva que no m`ha baixat a obrir? | |
8 | --El rei moro la`n té presa cent cinc lleugues lluny d`aquí. |
--Doneu me la capa blanca, la que solia portir, | |
10 | lo me`n `niré cercant limosna, del bon pai del bon vi, |
i tornaré amb l`Escriva o mai més sabreu de mi.-- | |
12 | Quan n`arriba a moreria, demana el més dret camí. |
Ja la veu a la finestra que fa punta amb un coixí. | |
14 | --Pido limosna, senyora, del bon pa i del bon vi. |
--Torneu demà a les deu hores, o demà passat matí, | |
16 | que ja n`haurem fet les bodes del rei moro i les de mi.-- |
El rei moro se ho escoltava passejant se pel jardí. | |
18 | --És algú de la teva terra, o bé algú del teu país? |
--Ni els ocellets que volen no hi sabrien venir! | |
20 | --Para li la taula, senyora, del bon pa i del bon vi |
mentres el rei moro se`n va un rato a dormir.-- | |
22 | Quan els dos es troben sols, ell se`n va descobrir. |
0616:2 L` Escriveta (í) (ficha no.: 4506)
Versión de La Presta del Vallespir (Pyrenées-Orientales, Francia). Recogida por Jacint Verdaguer, entre 1878-1880 (Colec.: Verdaguer). Publicada en Milá y Fontanals 1882, Romancerillo catalán, nº 205, pp. 158-159, L1 (ed. parcial) y Verdaguer - Rebés/GRFO 2002, nº 9, p. 29-30 (Biblioteca de Catalunya, ms. 370/1, f. 23r-23v [Cc. 49]). Reeditada en Verdaguer - Rebés/GRFO 2002, nº 9, p. 29. 058 hemist. Música registrada. |
Petita l`han casada, l` Escriveta joliu, | |
2 | petita l`han casada, encara no se sap vestir. |
Langariguid! | |
Son marit va a la guerra per la deixar engrandir, | |
4 | al cap de la setena son marit va venir. |
Si li`n tusta la porta: --Escriva, baixa a obrir! | |
6 | Ont ets anada, Escriva, que no em baixes a obrir? |
--Se te la n` ha menada lo moro sarraí, | |
8 | se te la n` ha menada cent llengües lluny d`ací. |
--Jo aniré a cercar la en que sapigués morir, | |
10 | jo cm vestiré com pobre, com pobre pelegrí, |
demanaré l`almoina en nom de Jesucrist.-- | |
12 | Primer castell que encontra, del moro sarraí: |
--Faríeu caritat, senyora, a un pobre pelegrí? | |
14 | --Fes li` n almoina, Escriva, al pobre pelegrí, |
també dóna li beure, del bon pa i del bon vi, | |
16 | també dóna li beure amb la tassa d`or fi.-- |
A mentre que bevia, l` Escriva fa un sospir: | |
18 | --Què sospireu, Escriva? Que sospireu per mi? |
--Bé tinc que sospirar ne, semblau lo meu marit! | |
20 | --Vos te`n venir, Escriva, vos te`n venir a mi?-- |
Ja li fa de resposta: --Ja fóssem pel camí!-- | |
22 | Rei moro n` era a l`horta, res d` això va sentir. |
--Aneu vo`n a l`estable a triar el millor rossí, | |
24 | jo me n` iré a la cambra a triar el millors vestits.-- |
Lo moro li` n dóna al darrere, los en aconseguí. | |
26 | Passant lo pont de vidre, lo pont se li partí: |
--Tu te la`n menes, menes, traïdor de pelegrí, | |
28 | set anys que l` he nodrida del bon pa i del bon vi, |
set anys que l` he nodrida sens me`n poquer servir!-- |
Notas del editor: -8b: llengües, `llegües"; -20a: pronunciació nord-oriental vos (ooberta), per "vols"; -24b mantenir l`article singular davant un nom en plural era corrent en algunes zones nord-orientals; -27b: pedregrí, al ms. [Al Romancerillo, 205 A, es canviar el nom de la dama: `Arciseta`.] |